3.9.9.7.+Marcus

=Els volcans=

Un **volcà** és una estructura [|geològica] per la qual emergeix [|lava] ([|roca] fosa) i [|gasos] de l'interior d'un [|planeta]. L'ascens succeeix generalment en episodis d'activitat violenta denominats **erupcions**. En acumular-se el material que sorgeix de l'interior es forma una estructura [|cònica] en la superfície que pot formar elevacions des d'unes centenes de metres fins a uns quants quilòmetres. Al conducte que comunica el reservori de magma, o cambra magmàtica, amb la superfície se'l denomina [|xemeneia] que culmina al cim de l'estructura volcànic, el qual està rematat per una depressió o [|cràter]. Segons la naturalesa dels materials, el tipus d'erupció, la seva freqüència i l'orogènesi, els volcans adopten diverses formes però, en general, formen una muntanya cònica rematada per un cràter o caldera.[|[1]] Els volcans no són exclusius del planeta [|Terra], ja que se n'han trobat restes a altres planetes com, per exemple, a [|Mart]. La paraula //volcà// prové de l'illa [|Vulcano], al sud-est de la costa d'[|Itàlia]. A causa de la freqüència de les activitats eruptives en aquesta illa, els [|romans] la consideraven la forja de [|Vulcà], el déu del [|foc] i el creador d'[|armes].[|[2]] Hi ha al voltant de 1.500 volcans actius terrestres que entren en erupció uns seixanta per any.[|[3]] A més hi ha els volcans submarins que són molt més nombrosos. El **vulcanisme** és el conjunt de fenòmens relacionats amb els volcans i la presència de [|magma]. La **vulcanologia** és la ciència que estudia aquest tipus de fenomen i treballa en la prevenció dels riscos associats a la seva activitat.

La sortida de productes [|gasosos], [|líquids] i [|sòlids] llançats per les explosions constitueix els paroxisme o erupcions del volcà. L'activitat consisteix en el desplaçament de les roques ígnies o en estat de fusió, des de l'interior de l'escorça terrestre cap a l'exterior. Aquests materials surten a la superfície terrestre com rius de roques foses. Els volcans es poden classificar de diferents maneres tenint en consideració diversos factors. Una manera popular de classificar els volcans magmàtics és per la seva freqüència eruptiva. Els que tenen erupcions de manera regular es diuen que són actius. Els que han entrat en erupció en temps històrics, però ara no mostren activitat es diu que estan latents o adormits, i els que no han entrat en erupció en temps històrics es consideren extints. No obstant això, aquestes classificacions més de caire popular i, especialment, suposar l'extinció d'un volcà, no té una base massa científica. Ells fan servir classificacions que es refereixen als processos de formació i erupció d'un volcà en particular i a les formes resultants.

=Els teratremols=

Un **terratrèmol**, **sisme** (del grec "σεισμός", tremolor) o, simplement, **tremolor de terra** (en algunes zones es considera que un sisme és un terratrèmol de menor magnitud), és el resultat de l'alliberament brusc d'[|energia] acumulada pels desplaçaments i les friccions de les diferents plaques de l'escorça terrestre (fenòmens reagrupats sota el nom de [|plaques tectòniques]). Els més estranys són els sismes deguts a l'activitat volcànica o d'origen artificial (explosions per exemple). Es produeixen nombrosos sismes tots els dies, però la majoria no són sentits pels humans. Aproximadament cent mil sismes són gravats anualment sobre el [|planeta]. Els més poderosos d'ells compten entre les catàstrofes naturals més destructores. La [|ciència] que estudia aquests fenòmens és la [|sismologia] i l'instrument d'estudi principal el [|sismògraf].

Magnitud i intensitat són dos conceptes diferents que no han de ser confosos, malgrat els mitjans de comunicació acostumin a utilitzar-los com a sinònims. La magnitud d'un terratrèmol es refereix a un valor numèric que quantifica l'estimació de l'[|energia] alliberada. La intensitat descriu els efectes del terratrèmol en funció del punt d'observació.